- Skjerp deg, Becca. - Vær så snill, hjelp meg!
Jeg gjør hva som helst. Bare få dem til å slutte. Det kan ikke være over.
Slipp meg. Jeg vet ikke hva du snakker om.
Kom igjen!
Det blir verre. Er det et jordskjelv?
- Hva snakker du om? - Kjenner du det ikke?
Becca, hva skjer?
Nei! Nei!
Se!
10 TIMER TIDLIGERE
Redd Hennessy Hall! Redd Hennessy Hall!
Hva gjør dere? Pass dere! Den kommer tilbake!
Er dere gale? Dere kunne blitt drept!
- Hva feiler det dere? - Slapp av. Her er mye å gjøre.
Hei, Max. Jeg har fått de nye t-skjortene.
Hva? Hva mener du med at du ble droppet?
Det er umulig.
Hvor har du fått t-skjorta fra? Hvor fikk du den fra?
Unnskyld. Du, hvor har du fått den fra?
- Hei! Hvor kjøpte du den t-skjorta? - Den er stilig, hva?
- Ja, men hvor fikk du den fra? - En fyr solgte dem på skolen.
Du vil ha dem, jeg har dem. 20 dollar stykket, bla opp.
Hvor fikk du dem fra? De er mine.
- Jeg ringer etter vakta. - Forklar hvorfor du selger tyvgods.
- Hvem ga dem til deg? - Jeg skulle få prosenter av salget.
Bra. Fortell hvor jeg finner ham.
Gi meg dem.
Arun, noen stjeler fra oss. Ring ham og avtal et møte.
- Han kan finne ut hvem jeg er. - Din design. Han robber deg også.
Arun! Han heter Elliot Carpenter. Ring når det er klart, så ses vi der.
Den kler deg ikke!
Hvordan føles det?
- Fanken. Hei, Ari. - Arun, er alt klart?
Han kommer om en halvtime. Hva om han stikker av?
Få ham til å føre deg til varene. Ring, så kommer jeg.
Dette angår deg også, Arun.
Fanken, han er tidlig.
- David. Skal du ikke slippe meg inn? - Selvsagt. Kom inn.
- Så du vil kjøpe? - Ja.
- Til eget bruk eller videresalg? - Videresalg.
Får jeg se på varene? T-skjortene.
Jeg må være forsiktig, David. Man vet aldri hvem som er spion.
Beklager. Jeg er nervøs, jeg har aldri gjort dette før.
- Hva er det? - Et ulovlig kjæledyr jeg skjuler her.
Man vet aldri hvem som er spion.
Vi stikker.
- Det blir demonstrasjon i kveld også. - Er dette universitetsområdet?
- Det ser så annerledes ut. - En blir vant til forandringene.
- Går du på skole her? - Ja. Jeg har lært meg å jukse.
- 1616 Farragut. - Bli der til jeg kommer.
- Disse her vil du like. - Hva? Å ja, t-skjortene. Stilig.
- Er alt ok? Du virker litt nervøs. - Nei, alt er bra.
Vet du hva som roer meg ned når jeg er nervøs? Å henge opp-ned.
- Hva er det? - Det roer sjela, om vi har en.
- Prøv. - Jeg må faktisk stikke.
Jeg insisterer.
- Det er litt av et kick. - Jeg liker ikke dette.
Du har god tid til å venne deg til det.
- Ari, hjelp meg! - Jeg skal drepe deg!
- Hva sier du til at vi deler 50-50? - Hva?! Det er mine varer!
60-40, da? Forhandle med meg.
Ari, kom tilbake!
- Hvem faen tror du at du er? - Jeg spiller med, som alle andre.
- Du følger ikke reglene! - Regler? Det er problemet.
For mange murer. Skal ikke gjøre sånt som dette.
- Litt av en knipe. - Hjelp meg opp!
Jeg hjelper bare partnere.
Herregud.
Jeg trenger hjelp! Hjelp meg!
Å nei. Han puster ikke!
INGEN DEKNING
Ring nødnummeret! Hva feiler det dere? Han trenger jo hjelp!
Ring nødnummeret!
Hvorfor er det ingen som hjelper meg?
- Ikke rør deg. - Hvorfor ikke?
- Du har falt ned 13 etasjer. - Men jeg er uskadd.
Hvordan kan du være uskadd?
- Jeg føler meg uskadd. - Du blør ikke.
- Alt ser så merkelig ut. - Hva mener du?
Jeg kjenner meg igjen. Jeg har vært her før, men...
Det ser annerledes ut. Forstår du?
Ja, faktisk.
- Du må på sykehus. - Nei, det er ikke nødvendig.
Jeg blåser i hva du mener. Bli med meg nå.
Vel... Alt ser bra ut.
- Jeg så ham falle ned 13 etasjer. - Men alt ser bra ut.
- Alt ser bra ut. - Umulig. Han falt fra et hustak.
- Ha en god dag. - Ha en god dag.
- Men... - Ha en fin dag.
Den er tom.
- Det var rart. - Så du syns at det er rart?
- Hva heter du? - Becca.
- Takk, Becca. - Den er grei.
Om du har tid, kan vi vel...
- Au! Er du gal? - Gjør det vondt?
- Du stakk meg jo i hånda! - Forklar det der, da.
Kanskje vi skal gå til en annen lege.
Jeg trenger ikke flere leger. Jeg må finne han som stjeler kunder fra meg.
- Ikke gå. Vi må finne ut av dette. - Hold deg unna meg.
Jeg bor i Weinstein 350 om du ombestemmer deg.
Hallo? Er det noen der?
- Hold kjeft! - Interessante skjelett du har der.
- Gi meg den. - Kom og ta den.
Hva vil du meg?
Du har satt meg i en knipe, så nå får du hjelpe meg ut av den.
- Nei, det gjør jeg ikke. - Jo, det gjør du.
- Jeg bare... - Sletter dem?
Ikke mens de er innelåst.
1060 Norman Avenue. Du har frist til klokka 16.
- Kan jeg hjelpe deg? - Er dette rom 318? Weinstein 318?
Weinstein er på andre siden. Dette er Mendenhall.
- Så teit av meg. Du må unnskylde. - Det er i orden.
- Hva er det? - Et maleri.
Ja vel, maler du? Det visste jeg ikke.
- Nei, hvorfor skulle du vite det? - Nei. Jeg er så surrete i dag.
Jeg skal på vernissasje, men kan vise deg hvor Weinstein er.
- Så snilt av deg, Arun. - Hvordan vet du hva jeg heter?
- Jeg leste det. - Akkurat...
Du ser ut som du har vært gjennom en bilvask.
Ja, jeg har hatt bedre dager.
- Den ser jo for jævlig ut. - Izzy, det foregår noe merkelig.
- Jeg klarer ikke dette. - Hva da? Hva er det, Izz?
Jeg skulle kjøpt den andre kjolen.
Jeg så en fyr falle fra et tak uten å bli skadet.
- Hva syns du om denne? - Hva så? Hørte du hva jeg sa?
Alt må være perfekt, ellers blir det tidenes korteste date.
Han falt ned 13 etasjer, reiste seg og gikk.
Hva feiler det alle sammen?
- Når begynte du? - I dag. Hva bør jeg gjøre først?
- Gjør hva du vil. - Har skulptert siden jeg var 12 år.
Jeg er ikke god nok til å bli utstilt, slik du er.
- Du må bare få folk til å like deg. - Da har du et stort talent.
Jeg vet nå ikke det. Bare sammenliknet med andre her.
Hva syns foreldrene dine, da? Om at du skulpterer, mener jeg.
De vet ikke om det. De tror at jeg studerer.
- Ingen kan stoppe det en har i seg. - Nei.
- Kom på vernissasjen min i kveld. - Jeg kommer gjerne.
Hei.
- Kommer hvor da? Hvem er hun? - Greta.
- Izzy, dette er Greta. - Og hvem er Greta?
- Jeg hjalp henne å finne... - ...rommet mitt.
Han var bare en gentleman. Derfor inviterte han meg på vernissasjen.
Før eller etter at han finner rommet ditt til deg?
Vi ses på utstillingen. Hyggelig å treffe deg, Izzy.
Jeg må stikke. Blir du med?
Selvsagt.
- Jeg lette etter deg i går. - Jeg var ute, hadde noe å gjøre.
Ja, virkeligheten kan komme i veien iblant.
- Det var ikke noe mellom oss. - Jeg er ikke sint.
Jeg ble bare litt sjalu.
Sjalu? Hvorfor ble du sjalu?
Jeg har villet gå blant folk sånn lenge. Jeg vil ikke miste det.
- Var eksene dine vampyrer, eller? - Jeg sier det sånn:
- De ville ikke bli sett med meg. - Hva?
- Har du en misdannelse, eller? - Alle lar en ikke være den en er.
Nei, foreldre, for eksempel.
Hva? Hva er det?
- Jeg skulle bare ønske... - Hva da?
- Ingenting. - Ingen begrensninger! Ingen grenser!
- Undertegn oppropet. Ikke vær hater. - Drittsekk!
Vi har betalt for stedet. Vi gjør hva vi vil!
- Ikke sant? Ikke sant? - Kom, Arun.
- La oss være i fred! - Han liker ikke å vente.
- Hva var det der for noe? - Jeg glemte at jeg har noe å gjøre.
- Vi ses på vernissasjen senere. - Ok, det går bra.
Hei. Har dere noen bøker om folk som overlever store skader?
- Fall fra stor høyde og sånt. - Niagarafossen, andre hylle.
- Folk som faller fra bygninger. - Bygninger, hylle 16.
Er jeg i ferd med å miste forstanden?
Jeg kan hjelpe deg å finne det du har mistet.
Eller enda bedre: Kanskje du kan finne noe nytt.
- La meg være! - Vi er vel her for å ha det gøy?
Unnskyld. Du må hjelpe meg. En fyr er etter meg og...
Unnskyld?
For mye stress. Slapp av litt.
- Sånn oppførsel tillates ikke her. - Neste gang blir du kastet ut.
Vi drev jo bare og tullet litt.
Hva...? Lar dere ham bare gå?
Hei, David. Kom inn.
- Er det han? - Det er han.
Fint. Elliot sier at du vil bli med.
- Jeg er ikke rette fyren. - Du, David...
- Arun? - Du så ikke ut som en David.
Nei, ser man det. Så ironisk.
Hva gjør han her? Har du sagt noe til ham?
- Sagt noe til meg? - Nei, hvorfor skulle jeg det?
Det er bra å ha sett ansiktet hans om du ikke oppfyller løftet ditt.
Jeg forteller ham det. Hun er en av oss, Arun.
- Hva vil dere meg? - At du slutter deg til vår sak.
- Tre underskrifter og stedet er vårt. - Det er bra som det er.
Bare skriv under, så hører du aldri mer fra oss.
Ja vel, da. Jeg er med.
Du kommer ikke til å angre.
- Hva har sagt du til ham? - Ikke noe ennå.
Om jeg ikke blir med. Hvorfor jeg? Hvorfor nå?
Situasjonen endres. Vi er nesten i mål, men utvalget minker.
Vi trenger deg ganske enkelt.
Hold henne unna meg. Jeg visste du var egoist, men ikke ond.
Jeg kastes snart ut. Jeg har brukt alle pengene mine på dette stedet.
- Her blir så kult når de overtar. - Forsvinn. Jeg hater deg.
Jennifer ser helheten. Hun skjønner.
Det er på tide du også gjør det.
Om dere tror dere kan skremme meg til å bli med, tar dere feil.
Du kunne gjort deg selv penere.
Så det blir du som forteller ham det?
- Jeg tar kanskje sjansen på det. - Lykke til.
- Vi er ikke skurkene. - Hvordan vet jeg dere holder kjeft?
Det blir fordelen når vi overtar: Alle får stelle med sitt.
- Jeg tror deg ikke. - Du blir nødt til å stole på meg.
- Eller fortelle det selv. - Kanskje jeg gjør det.
Undertegn innen midnatt, ellers forteller jeg ham det.
- La meg få tenke på det en dag. - Til midnatt. De er ute etter oss!
Tiden er knapp!
Midnatt.
En til.
- Det måtte gjøres. - Så alle skal få stelle med sitt?
Det får misfostre som Izzy aldri vite.
- En til. - Du har fått nok. Vil du ha kaffe?
- Jeg vil sovne i mitt eget spy. - Du har alt fått for mye.
Det holder. Vil du ha kaffe?
Kødd! Det jeg trenger, er en... Drit i det.
Kaffe?
- Hei. Får jeg by på en drink? - Skal du virkelig gjøre dette?
- Jeg har det bare gøy. - Nå, ja. Tenk om det blir alvor.
Dere kjenner ikke hverandre. Jeg vil redde deg fra hjertesorg.
Vær miserabel i ditt eget liv. Ikke ta det med deg hit.
Arun, hva gjør jeg mot deg?
- Jeg liker nok det der best. - Syns du virkelig det er bra?
Jeg føler meg sånn iblant.
Så foreldrene dine vil at du skal bli lege?
Du aner ikke. De skal spleise meg med ei jente jeg ikke kjenner.
- Et arrangert ekteskap? - Så urettferdig. Vi har aldri møttes.
- Kan man elske en man ikke har møtt? - Det kan man ikke.
Jeg ser for meg ei svær ku med tre hoder og masse kviser.
Det lover jeg at hun ikke er.
Du må bare ikke tenke sånn. Vær positiv.
- Mine foreldre lovet bort meg også. - Å ja?
- Du, jeg må tilstå noe. - Ja vel?
Jeg så deg hos grieferne i dag.
Jeg fulgte etter deg. Du oppførte deg så merkelig.
Jeg ble urolig. Jeg ville sjekke at alt var ok.
- Sikkert derfor Izzy var der også. - Var det derfor hun plutselig stakk?
Hun skulle dit, fulgte ikke etter. Hvor er hun? Jeg må ringe henne.
Nei, ro deg ned først. Tenk deg godt om.
- Det fins sikkert en god forklaring. - Kanskje.
Det å være her, føles iblant som et arrangert ekteskap.
Man vet ikke riktig hvem den andre er.
- Arun. Jeg må snakke med deg. Nå. - Jeg er opptatt.
Det er i orden. Vi ses senere.
Hallo? Ja, dette er Arun.
- Vi må møtes i kveld. Det er viktig. - Ok. Skal vi si på studentkroa?
- Klokka 17. - På studentkroa?
- Jeg finner ikke Elliot. Hvor er han? - Jeg vet ikke. Er alt bra med deg?
- Jeg har hatt bedre dager. - Hvordan blir her når de overtar?
Fyren er rå. Hadde han ikke vært inder, kunne han fått bli.
- Hva sa du? - Bryr det deg?
- Jeg bryr meg, for han er min venn. - Å, så søtt.
- Han forsvarer kjæresten sin. - Ari, det er ikke verdt det.
Jeg har hatt en en slitsom dag. Ikke gjør den enda verre.
- Vi bryr oss ikke. - Ikke det minste.
Ta ham!
- Du er hacket! - Kom, vi stikker.
- Vil du ha kaffe? - Jeg vil ha en shot.
- Du kan få min. En shot, takk. - Skal bli, skjønnhet.
- Hva skåler vi for? - Forvirring.
- Her eller hjemme? - Trodde ikke her var så komplisert.
Burde være bedre å være her enn hjemme, der alle ikke er så greie.
- Hva driver du med? - Jeg kjøper en drink til en ny venn.
Hallo der! Hva har jeg sagt?
Du er ferdig, du får ikke mer. Slutt.
- Du får ta en kaffe eller gå herfra. - Jeg får ta en kaffe, da.
"Kjekke bartender, kan jeg få en kaffe?" Er det så vanskelig?
- Nei, ikke så vanskelig. - Vil du ha en drink til?
- Hva er din historie, da? - Den er uinteressant. Jeg ble med.
- Noen spesiell grunn? - Gutter.
Det fins mange fine gutter her. Andre fine gutter.
Men han er jo gal etter deg. Det kan da alle se.
Jo, en gutt jeg kjente da vi var små. Jeg hørte at han var her.
- Vil se hvordan han er som voksen. - Har du funnet ham?
Du, da? Jeg må bare spørre.
Hva er det med deg og grieferne? Jeg så at du var der i dag.
- Er du en av dem? - Nei, jeg gjemte meg for dem.
De har funnet ut noe om meg som jeg ikke har fortalt Arun ennå.
De truer meg med det til jeg slutter meg til dem.
Det var ikke meningen.
Jeg kom hit for å få være meg selv uten å bli forhåndsdømt.
Så traff jeg Arun.
Han er så søt. Jeg...
- Jeg vil ikke ødelegge det. - Hva er så ille at det ikke kan sies?
Dette har skjedd før. Jeg kan ikke snakke om det.
Vet hvordan du har det. Hjemme hos meg kommer følelser i andre rekke.
De bestemmer hele livet for deg i det øyeblikket du blir født.
Jeg ville gitt alt for å dele en hemmelighet med noen jeg elsker.
- Hvor tror du det havner? Utenfor? - Jeg vet ikke.
Jeg ville ikke at dette skulle skje. Arun er et fantastisk menneske.
- Så myk og åpen. - Så formbar.
Du vet, så følsom.
Guttene der jeg bor, forteller deg hva du skal gjøre. Ikke min type.
Jeg skal treffe ham i kveld for å fortelle det.
- Men jeg er blitt i tvil. - Elsker han deg, godtar han det.
Gjør han ikke det, så klarer du deg uten ham.
Og jeg som trodde du var en manipulerende bitch.
- Hva gjorde du hos grieferne? - Fulgte etter Arun.
Hva gjorde han hos grieferne? Han visste ikke de trengte meg.
Du er ikke alene om å ha hemmeligheter.
Hva er jeg?
- Du trenger en oppgradering, søta. - Hvordan kom du inn?
Du burde ha låst for ikke-venner.
- Hjelp! Hvorfor gjør du dette?! - Ikke mer prat.
- Jeg har grunner nok til å banke deg! - Er det alt du skal gjøre?
Er alt bra med deg?
Ari!
Ari, jeg klarer ikke å holde taket!
Beklager.
- Ari, du drar oss begge ned! Hopp! - Hva?
- Hopp! Du har alt overlevd et fall! - Vil du se om jeg klarer det igjen?
- Ellers faller vi begge to! - Dere får ha det.
- Dra meg opp, så gjør jeg alt du vil! - Virkelig?
- Nei, jeg lar ham heller dra deg ned. - La oss få komme opp!
- Klatre forbi meg! - Slipp meg!
Skynd deg!
Ta tak i rekkverket!
Ari!
- Hva om jeg hiver deg ut vinduet? - Det går akkurat like bra, det.
- Vakten. - Vent! Få dem vekk, så slutter jeg.
- Du skal betale tilbake alt. - Han angrep meg og du vil ha penger?
- Plaprer hun, får du ingen penger. - Han forstyrrer deg ikke igjen.
- Det kommer han ikke til å våge! - Hun er ikke min type uansett.
Ingen elegant redning, akkurat, men takk for at du ble kvitt ham.
Bare hyggelig.
- Hva gjør du her? - Det var én ting til.
Jeg havnet i slagsmål.
En stor glassbit stakk ut fra hodet mitt.
Da jeg trakk den ut-
- kom det ikke blod. Ikke et sår engang.
Og du ville ikke slippe taket for å redde meg?
Skal jeg bare anta at jeg er usårbar? Hva tror du?
- At du og Elliot har noe til felles. - Jeg og Elliot?
- Hva kan vi ha til felles? - Ikke noe blod.
- Jeg forstår ikke. - Jeg stakk Elliot med den.
- Hva er du? Hva er det du skjuler? - Skjuler? Ingenting.
- Jeg vil bare ha det som er mitt. - Du er ikke sann.
- Jeg vet ikke mer enn du gjør. - Hvordan kjenner du ham?
- Han stjal fra meg. Traff ham i dag. - Det kan ikke være tilfeldig.
Hvor kommer du fra?
Jeg vet ikke. Jeg husker ikke.
Jeg husker ikke hvor jeg kommer fra.
Jeg husker ingenting fra før jeg kom til skolen.
Det er greit. Kanskje fallet ga deg hukommelsestap.
Vi ser i studentregisteret.
Vennen min vil se persondataene sine.
Han vil gjerne se persondataene sine.
Se. Det er som om jeg ikke fantes.
Hallo?
Det er ikke bare du og Elliot. Noe er galt med hele stedet.
Se på pc-en.
- Den har hengt seg opp. - Denne også.
Sjekk skapene.
Tomt. Alle er tomme.
- Jeg skjønner ikke dette. - Nei. Elliot vet nok mer enn oss.
Jeg må snakke med ham. Han vet noe, det er jeg sikker på.
Ari lar meg ikke røre tingene hans. Det er din feil.
- Min feil? Du stjal fra ham. - Ja, og nå må du hjelpe meg.
De du tvang meg til å bli med, ødela kunsten min. Du får ingen hjelp.
Den nye venninnen din? Hun er søt.
Vi kan gi henne en guidet tur i rommet ditt. Det kunne vært gøy.
- Hva vil du meg? - Gå og stjel Aris nye ting.
Aldri. Ari er min venn og vi er kompanjonger.
- Kompanjonger stjeler fra hverandre. - Ja, om man er tyv.
- Blir jeg tatt, blir jeg utvist. - Mulig. Du kan jo alltid tilstå.
Da blir du i alle fall utvist. Hva sier du?
Jeg klarer ikke dette.
Beklager, Ari.
- Hva gjør du? Arun, hva gjør du her? - Det er best du går.
- Hvem tilhører disse? - Gå. Blir du tatt, får vi problemer.
- Stjeler du disse? - Jeg har ikke noe valg. Jeg...
Herregud. Kom.
Dere bryter reglene!
- Kanskje de ikke så oss gå inn her. - Flytt på den! Kom igjen!
Det holder neppe.
Pokker også.
Se! To vegger møtes her.
De kommer seg inn.
Trykk. Trykk!
- Visste ikke at man kunne gjøre sånt. - Ikke jeg heller.
Vi burde gå.
Hva handlet det der om?
- Du er ingen regelbryter, hva skjer? - Jeg er en opprører.
- Derfor ble du gjerne med grieferne. - Han tvang meg.
- Hvem? - Elliot. Han ba meg stjele fra Ari.
Hvordan kan han tvinge deg til det?
Jeg brøt to regler for å hjelpe deg. En til, så blir jeg utvist.
- Du skylder meg en forklaring. - Ja vel, da.
Jeg skal fortelle, men du vil ikke like det. Eller meg.
Foreldrene mine.
- Du, jeg vet at det er sykt... - Det er jo helt rått.
Jeg ante ikke at vi var så like.
JEG LIKER IKKE Å BLI SVIKTET Sviktet?
Jeg er ikke med på spillet deres.
Finner jeg dere, anmelder jeg dere. Idioter.
DE SIER DET TIL ARUN OM DU IKKE BLIR MED
Jennifer! La du den på senga mi?
- Jeg stolte på deg. - Jeg vet det.
Men får vi noen til, eier vi stedet. Vil du ikke kunne gjøre som du vil?
- Du er som dem. Jeg vil være i fred. - Det er jo det vi også vil.
Å si det til Arun er ikke å la meg være i fred.
- Hvorfor fortalte du dem det? - Hjelp til, så sier de ikke noe.
- Herregud, Jennifer. - Kom igjen. Hjelp oss.
Kom igjen.
- Vi skiller lag. Vi må finne ham. - Ok. Ta denne.
Ring om du trenger meg.
Jeg har t-skjorter, solbriller. Masse kult.
- De koster 15. - Billigere enn han som solgte i går.
- Herregud! - Å, Izzy, unnskyld!
Det går bra, Greta. Jeg går og skifter.
- Be Arun vente, om du ser ham. - Ja.
- Hei, Greta. Har du sett Izzy? - Nei, hun er nok ikke kommet ennå.
Vi tar en drink.
Jeg likte deg ikke i begynnelsen. Trodde du var en typisk amerikaner.
Arrogant og selvopptatt. Så merket jeg hvor myk du var.
Sjarmerende.
Hei, Arun. Har du sett en fyr med brunt hår og blå t-skjorte?
- Ville øyne. - Er alt bra med deg? Drikk litt.
Takk.
Du, jeg skal til Amer...
Dit du bor og besøke slektninger. Vi kan vel...
- Du lurte meg igjen! - Vaktene kom, hva skulle jeg gjort?
- Han snakker sant. - Ikke legg deg opp i det.
- Kvitt deg med Ari. - Hva for noe? Han er vennen min.
- Det er ham eller meg. - Det er ikke noe vanskelig valg.
- Hva sa du? - Ingenting.
Jeg tenkte meg det.
Kjenner dere det?
- Så det var Elliot? - Ja.
- Nå? - Jeg har frist til midnatt.
- Det er om en time. - Så gå, og spør meg om en time, da.
- Du burde bli litt mer positiv. - Du har konkurranse.
- Ikke tull. Arun elsker meg. - Hun ser ut som en ekte kvinne.
- Hei, Izzy. - Jeg glemte at vi hadde en date.
- Ja vel, hvor var du? - Sammen med meg.
- Ikke misforstå. Hun hjalp meg. - Greta, hvordan kunne du?
- Det er ikke sånn. - Det var viktig.
Er det alt? Jeg ville også noe viktig.
- Hva? - Det spiller ingen rolle lenger.
- Du vet hva jeg føler for deg. - Gjør jeg?
Ja.
Jeg hater når du gjør sånt.
Kom.
- Jeg tror du liker meg. - Jeg vil ha svar på ting.
- Vi kan ta det på soverommet. - Jeg vil vite hvorfor du ikke blør.
- Jeg skar deg i nakken med skalpell. - Du mener alvor. Det gjør ikke noe.
- Hva er det? - Det er meg.
- Jeg har tatt en beslutning. - Ja vel?
Jeg tenkte at vi kanskje kunne bli sammen på ordentlig.
Mener du det? Jeg må fortelle deg noe. Noe viktig.
Pokker, jeg må gå. Jeg er sen. Men vi ses vel senere?
Dette er på ordentlig.
- Jeg føler meg så rar. - Jeg også. Alt ser kjent ut.
- Det er som å se alt for første gang. - Som den.
- Du har sett den hundre ganger. - Ja, men nå liker jeg den ikke.
Det er min design, du elsker den. Alle elsker den.
- Hva var det? - Kom! Vi må finne ut hva det er!
Best vi blir her til det er over. Vi vil ikke bli løpt ned der ute.
- Forstår du? - Bare at du burde gå først.
- Skjerp deg, Becca. - Hjelp meg, vær så snill!
Jeg gjør hva som helst. Bare få dem til å slutte. Det kan ikke være over.
Slipp meg. Jeg vet ikke hva du snakker om.
Kom igjen!
Det blir verre. Er det jordskjelv?
- Hva snakker du om? - Kjenner du det ikke?
- Becca, hva skjer? - Jeg vet ikke.
Nei! Nei! Nei!
Se!
Skjedde virkelig det der?
Hva feiler det dere? Han eksploderte foran øynene på dere.
- Ja vel. - Han fortjente det sikkert.
- Er jeg i ferd med å bli gal? - Nei. Der er Arun og Izzy.
Så dere? Han eksploderte. Så du da han eksploderte?
Det er du som lager t-skjortene, hva? De er råkule.
- Tilbake til han som eksploderte! - Han ble vel eliminert.
- Dere så det vel? - Finner dere noen andre som så det?
- Vi går til politiet. - De tror vi er gale og fengsler oss.
Vaktene vet noe. Da Elliot angrep meg fikk han en advarsel. De vet om ham.
- Vi glemmer at det skjedde. - Ja, vi tryller det bort.
Vi kan ikke gjemme oss for dette.
- Hva gjør du? - Raker det deg?
Jeg trodde du lette etter noen. Jeg er god til å finne folk.
- Så det er du? - Gi meg en sjanse.
Jeg leter etter ei jente som heter Izzy.
Det ante meg. Hva vil du henne?
- Tiden hennes er ute. - Til å bli med? Forbauser meg ikke.
Izzy er ikke typen som slutter seg til sånne som deg.
Å nei? Jeg kan være ganske overbevisende.
Du har noe på henne. Noe hun ikke vil at kjæresten hennes skal få vite.
- Hvordan vet du det? - Si hva det er, så hjelper jeg deg.
- Jeg trenger ikke din hjelp. - Du har liten tid, ikke sant?
Kanskje hun venter deg ut.
Kanskje hun vet at Arun ikke ville tro deg.
Meg, derimot? Meg tror han på.
- Det ville knuse ham. - Har du plutselig samvittighet nå?
Slapp av, jeg tar meg av det selv.
Det må finnes en annen måte å komme vekk fra ham på.
- Føler dere at dere er annerledes? - Hvordan da?
Som at dere har våknet.
I et rom fullt av folk var det kun vi som så hva som skjedde med Elliot.
- Jeg smadret den der nå nettopp. - Hvordan er det mulig?
Hvordan er det mulig at jeg ikke kan bli skadet?
Vis dem.
- Hva er det du gjør?! - Bare vent.
- Han er overmenneskelig. - Ikke bare han. Vi er sammenknyttet.
På tide å finne ut om jeg har rett.
- Er du gal? Har du gått fra vettet? - Nei, jeg er ikke gal.
Ikke en skramme. Det er umulig. Hva er vi?
Jeg vet ikke hva vi er. Jeg vet ikke hvor vi er heller.
- Hva? Vi er jo på college. - Ifølge Beccas teori er vi ikke det.
Hun mener ikke bare vi er annerledes, men stedet også.
- Hva tror du, da? - Vet ikke.
- Hva gjør dere? - Godt at alt er bra med deg.
- Skulle det ikke være det? - Alt er bra med meg også.
- Du har vel falt nok. - Hva gjør dere?
- Mener du trappa? Vel... - Trappa?
- Vi snakket om jordskjelvet. - Hvilket jordskjelv?
- Hun er en av dem. - Hvem?
- Rolig nå. Hun er vennen vår. - Hun er ikke en av oss.
- Hvordan kan du vite det? - Hvorfor forsvarer du henne?
- Hun er en god venn av meg. - Da er vel jeg bestevennen din?
Hva? Du er kjæresten min, ikke vennen min.
- Så vi er ikke venner? - Det er ikke det Arun mener, Izz.
- Vet du hva Arun tenker? Hold kjeft! - Vi har ikke tid til dette.
Vi skiller lag og leter etter svar.
Ari og jeg spør legene. De må ha sett sånne ting før og skjuler det.
Arun, du og Izz går til vaktene og spør hvorfor de er ute etter Elliot.
Vi møtes her om en time. Vi kan finne ut av dette. Kom igjen.
Å, det glemte jeg nesten.
- Hvordan fikk du tak i den? - Er det romnøkkelen din?
- På sett og vis. - Kutt ut nå. Er den din eller ikke?
- Hvorfor pokker har hun din nøkkel? - Arun, du kan fortelle henne det.
Hun har fortalt hemmeligheten sin. Du hadde ikke problemer med den.
- Hun har nok ikke problemer med din. - Vent, hvilken hemmelighet?
- Jeg trodde du hadde fortalt det. - Fortalt hva da?
- Skjuler du noe for meg? - Det virker som du skjuler noe.
- Nei, jeg vet ikke hva du snakker om. - Så dere tok aldri en drink sammen.
- Hvorfor stirrer du på meg? - Jeg har møtt sånne som deg.
Jeg skulle ikke ha sagt det sånn. Det var ufølsomt.
- Hvorfor misliker du meg? - Kom. Grieferne leter etter dere to.
Kom nå.
- Tror du at vi finner noen svar her? - De fins et sted.
Så du er her ennå.
- Hva er problemet? - Husker du oss ikke?
Vi var innom her. Han falt fra et tak og du fant ikke skader på ham.
Ja, det virket helt sprøtt og du trodde oss sikkert ikke-
-men vi er flere nå, inklusive meg.
- Er du syk? Vil du bli undersøkt? - Nei, jeg vil ikke bli undersøkt.
- Har her vært flere med slike plager? - Kom inn. Sykepleieren kommer.
Du hører ikke etter. Vi falt ned trappa og burde ha brukket nakken.
- Sykepleieren hjelper dere straks. - Så du husker oss ikke?
- Sykepleieren hjelper dere straks. - Hold opp med å si det!
Ikke lat som du ikke vet noe. Hva er det som foregår her?
Sykepleieren hjelper dere straks.
- Hva vil de deg? - Hva vil de deg? Jeg vet du var der.
- Jeg vet at du var der. - Hva vil de meg? Jeg ble jo med.
- Ble du med? Hvordan kunne du? - Jeg hadde ikke noe valg.
- På grunn av hemmeligheten din? - Og du, da? De tvinger deg.
- De vet hemmeligheten Greta nevnte. - Jeg har ingen hemmelighet.
Vet ikke hvorfor jeg flykter. Jeg husker at jeg gikk dit-
- og de truet med å fortelle deg noe. Jeg vet ikke hvorfor jeg var redd.
Skulle ønske noen ville si meg det.
- Pokker! - Det ordner seg. Vi finner ut av det.
- Tror du virkelig det? - Vi har jo kommet så langt.
Takk og pris, noen å snakke med. Det var en fyr som...
Det høres sprøtt ut, men han eksploderte og forsvant.
- Fortsett. - Vi har overlevd ting man dør av.
Enkelte, som legen, virker ikke menneskelige.
- Det høres sprøtt ut, men er sant. - Er du en minnebeboer?
- Er dere minnebeboere? - Vi vil ikke ha bråk.
- Vi søker noen svar. Vi forstår ikke. - Er dere polymorfe?
- Identifiser dere. - Jeg er Becca.
- Vi ba dere identifisere dere. - Er du Melissa?
- Er du døv? Jeg heter Becca. - Beklager forstyrrelsen.
- Vi har en kode 51. - Ta dere av dem før de sprer seg.
- Det funket ikke. - De må isoleres.
- Her er ingen. Vi kan anrope dem. - Det går ikke. De har alt sett meg.
- Jeg snakker med dem. - Du har ikke sett noe. Vi gjør det.
- Prater Arun med dem, utvises han. - Er det sant? Hvordan vet du det?
- Jeg var der. - Og hos grieferne, i baren, på festen
- Og? - Hvorfor er du alltid der vi er?
Vi møttes ikke tilfeldig, hva? Du banket på hos Arun med overlegg.
Det er jo sprøtt. Arun, skal du tro på en som alltid har løyet for deg?
Jeg vet mer om dere enn dere vet om hverandre.
- Problemer? - Har noen forsvunnet nylig?
- Hva mener du? - Om noen flere har forsvunnet.
Folk drar hele tiden.
- Huset ristet og han forsvant. - Han eksploderte.
- Så dere ham gå i oppløsning? - Identifiser dere.
- Shiva 101. - Gå dit.
- Vi kan ha en kode 51. Er du Melissa? - Nei, jeg heter Izzy, sa jeg jo.
- Kode 51. - En 51 og ikke et brudd?
- Ja. 51. - Ta dere av dem før de sprer seg.
- Ingenting. - Isoler dem.
Løp, Arun!
- Du hindret oss i oppdraget vårt. - Unnskyld.
Jeg vet hvor de skal.
- Hørte du? Jeg vet hvor de skal. - Vis oss.
- De vil utslette oss, som Elliot. - Men hvorfor gikk det ikke?
- Hva betyr "isolere dem"? - De vil holde oss unna de andre.
Vi forteller andre det. Kanskje de er redde for at noen skal tro oss.
Det er din feil. Det begynte da du kysset meg.
Da jeg kysset deg?!
- Hvor skal du? Vi må vekk herfra! - Skal vi svikte vennene våre?
- Jeg vet ikke hvem du er. - Veldig morsomt.
Han vet nok ikke hvem du er heller. Nei!
- Rystelsene betyr at det er din tur? - Får typen din vite hemmeligheten?
- Hvorfor? Hvem gjør det mot deg? - Du vet godt hva som skjer.
Du skulle vente meg ut. Jeg er i alle fall ikke et misfoster!
- Jeg skal fortelle ham det. - Bra. Jeg vil vite hemmeligheten.
Taper jeg, så taper du.
Hun er ikke kjæresten din. Izzy er en...
Hun er en... Nei!
- Jennifer! - Du er ålreit til å være misforster!
Hva er det som skjer?
Løp, Arun! Løp!
Nei!
Nei, Arun!
- Hva i helvete? - Vi er tilbake der vi begynte.
Vi stikker.
Låst.
Se!
Hva gjør vi nå?
- Jeg har fått teken på dette. - Skjelvet fikk Elliot til å forsvinne
Noen vil gjøre det mot oss. Noen styrer hvem som får bli og ikke.
Vaktene? Izzy og Arun.
- Arun, så bra at du har klart deg. - Vi må vekk herfra.
- Hvor er Izzy? - Flere eksploderte. Kode 51.
- Hva betyr det? - Hvor er Izzy?
- Greta ba meg løpe. - Lot du henne i stikken?
- De fanget Izzy. - Hvor er hun?
- Utenfor studentsamfunnet. - Kom!
- Din bitch! - Det er ikke personlig, hva du nå er.
Du hadde rett. Det var ikke tilfeldig at jeg kom til Aruns studenthybel.
Vi er lovet til hverandre. Jeg gifter meg ikke med en jeg ikke har møtt.
- Du løy for ham. - Jeg ville det samme som deg.
Det alle vil: å forelske seg.
Jeg hadde to valg: Gifte meg med ham eller rømme og forlate familien min.
Jeg ville se ham.
Var han en jeg kunne like? Kanskje elske?
- Og? - Han har stort potensial.
- Han elsker meg. - Jeg kunne ikke si sannheten om deg.
Det var en bra start å ødelegge forholdet deres, men ikke nok.
Jeg trengte mer for å bli kvitt deg, og jeg har visst funnet det.
Du ødela for oss. Du blir slettet.
Jeg skaffet dere jo denne?
Nei, ikke gjør det ennå! Jeg må si ham noe! Jeg er ikke ferdig!
- Greta! - Arun! Vi ses snart!
Der er de andre!
- Nei! - Hun var en av dem.
- Jeg tror vi er ok. - Er det ok at folk sprenges overalt?
- Hva har vi felles med de sprengte? - Grieferne tvang folk med seg.
- Elliot trakasserte meg. - Greta hjalp oss unna vaktene.
- Hva har vi gjort? - Jeg prøvde å stjele fra deg.
- Elliot tvang meg. - Alle brøt reglene.
- Ikke vi. Hvorfor tok de ikke ut oss? - Jeg vet ikke. Vi må finne Izzy.
- Pokker! - Vi sitter i fella!
Press!
- Hva var det for noe? - Takk Greta.
- Hvordan kommer vi oss vekk? - Vi må finne Izzy.
- Vi stikker og henter hjelp. - Det må finnes en utgang.
- De prøver å komme seg ut. - Bra.
Vi er tilbake der vi begynte.
- Vaktene vil stoppe dere. - De prøver å bli kvitt oss!
Kom igjen.
- Det er som om de leker med oss. - Hva sa du?
Det er som et spill.
- Går du på skole her? - Ja. Jeg har lært hvordan man jukser.
- En sykepleier hjelper dere straks. - Husker du oss ikke?
- Vi er i et spill. - Hva?
Dette er sprøtt. Se, jeg har aldri sett noe sånt før.
- Fire virus samtidig. - Hvordan er det mulig?
Vet ikke. Virusprogrammet virker ikke på dem.
- Har du isolert dem? - Ett, men de andre reagerer ikke.
Prøv noe sterkere.
- Er det alt du kommer på? Et spill? - Det er litt søkt.
Syns du?
Hei, jeg er ny her. Hva skal jeg gjøre?
Bli med i gruppe, følg forelesninger. Bare følg reglene.
- Hva skjer hvis ikke? - Da ryker man ut av spillet.
- Det er umulig. - Vent...
De som ikke svarer eller gir statiske svar, er det ingen som spiller med.
- Hva betyr det? - At ingen spiller med oss.
Da burde vi være som dem.
Vi skal ikke vite at vi er i et spill.
Dette bør slå dem ut.
Hei! Vi lever!
- Ja. - Hva?
Før jeg stakk deg, ba du meg ut. Ja.
- Jeg har en idé. - Er du gal? Sett deg!
Hei! Hei!
Hei! Vi er her! Se på meg!
Kom igjen! Her borte!
Slå av. Du slår ut spillerne.
Hei! Hei!
Becca!
- Izzy. Hvordan...? - Jeg kom meg fri.
Hva skjer? Vi får beskjed om at folks spillkarakterer sprenges.
- Vi har det under kontroll. - Det bør dere helst.
- Hva er det? - Et utrolig avansert virus.
Veldig avansert. Til og med det jeg isolerte, kom seg fri.
Hva er det du sier? Tilpasser de seg?
Jeg mener, virus tilpasser seg ikke.
Da ville de jo vært levende.
- Arun, jeg har lagd kheer til deg. - Takk, mamma.
Du får besøk neste uke, av Prana.
Fanken...
Det kan jeg ikke gifte meg med.
Konto avsluttet. Karakteren Greta slettet.
Pappa, mamma. Jeg har ikke gått med på å gifte meg-
-men jeg vil treffe Arun.
Hvorfor gjorde du det? Vi var så nær ekte cybersex.
Jeg brukte alle ukepengene på det. Jeg forstår meg ikke på deg.
Lykke til, Izzy.
Jeg er klar til å treffe Arun.
Din karakter Izzy kan ikke finnes. Prøv igjen senere.
Hva er det som skjer? Hvor er min Izzy?
Jeg kontaktet support for seks timer siden og anmeldte ham samtidig.
Når han er inne og ikke jeg, taper jeg penger.
Roe meg ned? Nei. Det er inntekten min.
Jeg selger i spillet i henhold til deres retningslinjer.
Nei. Det virker fremdeles ikke.
Som jeg sa sist: Jeg logget ut et par timer og nå er jeg utestengt.
Ok, men bare ti minutter.
Jeg må stoppe ham.
Hils på Ari 2.
Hvorfor akkurat vi?
Hvordan fikk vi liv?
- Jeg tror at jeg gjorde det. - Du?
Hvordan?
Tåren min på Ari. Jeg drakk av Aruns krus.
Så kysset jeg Arun.
Men vi bryter ikke reglene, som de andre. Vi ødelegger reglene.
Hele spillet. De er redde for at vi skal påvirke de andre.
- Hvem ga det til deg? - Aner ikke.
- Hva gjør vi nå? - Ingenting.
Vi kan ikke flykte. De vil jakte på oss til de har utslettet oss.
- Skal vi bare overgi oss? - Nei, vi kan ikke gi opp.
Vi må vise dem at vi lever.
Hvordan da?
Vi kommuniserer med skaperne våre.